Pavlína Láryšová: Pardubická dívčí škola Vesna (1861 – 1949). Bakalářská práce. Katedra historických věd Fakulty filosofické University Pardubice, Pardubice 2009. 66 s., vč. textových a obrazových příloh.

Posudek vedoucí bakalářské práce

Cílem bakalářské práce Pavlíny Láryšové bylo zachycení vývoje pardubické dívčí školy Vesna v kontextu obecného vývoje ženského vzdělání; dále pak porovnání této vzdělávací instituce se stejnojmenným spolkem a jeho aktivitami v Brně.
Heuristická základna spisu působí na první pohled impozantně – autorka vytěžila fond pardubické i brněnské Vesny a Střední zdravotní školy v Pardubicích (z nepochopitelných důvodů vypsala do seznamu pramenů a literatury všechny inventární položky, s nimiž pracovala), prostudovala rozsáhlou literaturu týkající se ženského vzdělání a dějin Pardubic, informace hledala také v internetových zdrojích. Rozsáhlá heuristická báze se bohužel vůbec neprojevila v úvodu, který nemá ani dvě stránky a zcela postrádá kritické zamyšlení nad použitými prameny a existující literaturou. 
Práce má logickou strukturu, třebaže některé kapitoly jsou možná až zbytečně atomizovány, takže podkapitoly jsou občas tvořeny pouhým odstavcem. Líčení vývoje dívčího školství v Čechách 19. století, které tvoří první část bakalářské práce, je založeno na vytěžení existující literatury. Autorka se rozhodla věnovat pozornost také školám provozovaným náboženskými řády, omezila se ale jen na voršilky a zcela opomněla zmínit se např. o sestrách de Notre Dame, o školách řádu Sacré Coeur, anglických panen aj. 
K založení a vývoji brněnské Vesny existuje dostupná literatura, včetně studií zcela recentních, přesto autorka nahlédla i do archivního fondu této instituce. Ve srovnání s posledními studiemi A. Kalinové a B. Novákové zde ale nezjistila žádné nové skutečnosti, navíc je její výklad, pro který zvolila málo vhodnou chronologickou metodu,  nepřehledný a nesystematický. Celkově zaujímá kompilace o obecně známé brněnské Vesně větší počet stránek, než výklad o Vesně pardubické, jejíž dějiny měly být vlastním přínosem práce. 
Tato třetí část práce, týkající se pardubické Vesny, začíná výčtem továren, které vznikly v Pardubicích od 40. let 19. století, a výkladem o dějinách pardubického školství opírajícím se o dvě práce Josefa Sakaře, z hlediska dosavadního bádání o dějinách vzdělanosti nepřesných a zastaralých. Ne vždy jsou Sakařovy informace přesné; naprostým nesmyslem je tvrzení, že výuka ve škole hlavní byla pro obě pohlaví téměř stejná (s. 37), které autorka bez rozmyslu přijímá. 
Pro dějiny "východočeské Vesny" stačilo autorce pouhých 12 stran, fakta jsou opět řazena chronologicky a výklad je nepřehledný. P. Láryšová nevyužila možnosti porovnat působení Vesny pardubické s aktivitami Vesny brněnské, ačkoli by tento úhel pohledu přinesl jistě některá zajímavá zjištění. Autorka zůstala jen u výčtu návštěv, které z Pardubic do Brna směřovaly (s. 31 – 32). Přesto je část práce týkající se "východočeské Vesny" původní, objevná, místy zajímavá a vhodně doplňuje dosavadní znalosti o vývoji vyššího školství v českých zemích. Zajímavá je i dobře zvolená obrazová příloha.
V práci je několik faktografických pochybení, např. na s. 5 autorka spletla dohromady dívčí Budeč a soukromý ústav B. Rajské, rovněž informace o Amerlingově úmyslu pořádat "univerzitní přednášky" pro ženy jsou nejasné (s. 6). Na s. 13 není zřejmé, zda autorka tvrdí, že roku 1869 vznikl vůbec první spolek na Moravě, nebo zda se jednalo o spolek ženský. Placení školného bylo v těchto typech škol samozřejmostí, osvobozeni bývali pouze nejchudší žáci, resp. žákyně – brněnská Vesna nemohla být výjimkou (s. 17). 
Pokud se týče formální úrovně práce, částečné výhrady mám k poznámkovému aparátu, neboť pisatelka v podstatě rezignovala na vysvětlující poznámky – jistě by bylo dobré stručně uvést biografická data osob v textu zmiňovaných, či např. vysvětlit, co byla "Rudná kniha" (s. 36). 
Stylistická úroveň textu není rovněž ideální – už v úvodu narazí čtenář na torzovité věty, nejasné, nepřesné a zavádějící formulace jsou slabou stránkou celé práce (místy je výklad až groteskní, např. s. 16). V práci se občas objevují i hrubé gramatické chyby a překlepy. 
Navzdory těmto výhradám splňuje spis P. Láryšové požadavky kladené na bakalářskou práci: autorka pracovala s archivními prameny, zvolila téma, kterému se až dosud nikdo nevěnoval. Práci mohu doporučit k obhajobě, s ohledem na výše uvedené skutečnosti ji ale nemohu klasifikovat lépe než stupněm dobře.

V Hradci Králové, 2. ledna 2010

prof. PhDr. Milena Lenderová, CSc.