Posudek oponenta diplomové práce 
Hana Zollmannová: „Líní opilci“ aneb Jak se cizinci pracující v ČR dívají na Čechy

Cílem práce je zjistit postoje („a zejména...názory v nich obsažené“, viz anotace) v Česku pracujících cizinců/ek k Čechům (a Češkám). Celkem formulovala pět výzkumných otázek – jaké jsou jejich postoje, co si myslí, co jejich názory ovlivňuje, zda se názory proměňují v důsledku pobytu v ČR a zda se v názorech projevují národní stereotypy (s. 34-35).

Největší předností práce je výborně zpracovaná teoretická část, která je založená na studiu obdivuhodně širokého okruhu literatury. Tato literatura je zároveň vybrána velmi účelně a v práci samotné výborně zpracována a prezentována. 

Bohužel se však toto velmi kvalitní teoretické zázemí autorky nepromítlo plně do jejího terénního výzkumu a do jeho prezentace v samotné práci. Už samotné výzkumné otázky, které jsou východiskem pro autorčin terénní výzkum, mohly být teoreticky mnohem lépe zakotveny a především zdůvodněn jejich výběr. V práci chybí také operacionalizace klíčových konceptů empirické části, zejména jak autorka definovala a v interpretaci pozorování a rozhovorů identifikovala a rozlišovala postoje a názory, ale také které z nich a proč považuje za stereotypní.

Z metodologického hlediska mi připadá, že zůstal ne zcela využit potenciál zúčastněného pozorování, přestože jej autorka sama identifikuje jako metodologický rámec celého provedeného terénního výzkumu. Výsledky výzkumu uvedené v práci jsou totiž téměř výlučně založené na provedených rozhovorech, které jsou jen velmi zřídka doplněny informací získanou na základě pozorování (např. na s. 61 autorka vypozorovala u některých respondentů „nadměrný“ „vztah k alkoholu“ – což zároveň může sloužit jako příklad poměrně často se vyskytujících syntakticky a stylisticky nedotažených formulací). Jestliže autorka strávila zúčastněným pozorováním v prostředí zkoumané firmy rok a půl (což je pro magisterskou práci výborný základ), jistě za tuto dobu mohla shromáždit více dat, než v práci nakonec uvádí.

Několik výhrad mám také k samotným interpretacím výsledků výzkumu. Podle mě mohla autorka více reflektovat prostředí pražské nadnárodní (a mnohonárodnostní) firmy, které pro její respondent(k)y vytváří možná dost specifické a rozhodně výrazně jiné než čistě české prostředí. Někdy autorka opomíjí důkladnou analýzu všech odpovědí a dává přednost uvedení
jedné nebo dvou, ovšem z ne příliš transparentních důvodů, jako v tomto případě: „Nejvíce mě v těchto názorech zaujala výpověď respondenta 13...“ (s. 48 – nedozvídáme se však zde důvod autorčina zaujetí).

A konečně zcela specifickým problémem jsou autorčiny úvahy o tom, zda jsou názory cizinců „platné“ (s. 59) neboli zda se v nich „odráží jistá míra reality“ (s. 66). Autorka sama je v odpovědi na tuto otázku oprávněně zdráhavá a skeptická, ale řekl byc, že ne dostatečně – její vlastní terénní výzkum totiž vůbec neumožňuje na tuto otázku odpovědět, protože jedinou dostupnou realitou v něm zůstávají práve jen cizinecké postoje a názory.

Celkově práci doporučuji k obhajobě a navrhuji hodnocení velmi dobře.

									Petr Pabian