Posudek oponenta bakalářské práce 
Lucie Reitmaierová: Postoje k homosexualitě – historie a současnost

Autorka předložila velmi kvalitní práci, kterou doporučuji k obhajobě a navrhuji hodnotit výborně. Výbornou úroveň má jak teoretická část práce, která velmi zdařile zachytila krom jiného široké spektrum pohledů na homosexualitu, tak i vlastní dotazníkové šetření postojů k homosexualitě mezi studujícími středních škol v Kolíně a studujícími FF UPa. Přesto přidám několik poznámek ke kapitole věnované vlastnímu dotazníkovému šetření – tam, kde se domnívám, že by bylo možné ji ještě vylepšit.

Hned na úvod: cíle a hypotézy pro dotazníkové šetření nejsou nijak zdůvodněny – chybí zde vazba na teoretickou část práce (s. 31-32). Nevychází snad cíle a hypotézy z teoretické části? Pokud ne, je to rozhodně škoda, protože teoretická část je mimořádně kvalitní a rozhodně by mohla posloužit jako východisko pro formulaci otázek, cílů a hypotéz. A pokud ano, pak je škoda, že tato skutečnost není v práci nijak argumentována.

Za druhé, pokud je jedním z cílů srovnání postojů studujících středních a vysokých škol, mělo by být podle mě v práci reflektováno, že vzorky SŠ a VŠ studujících se v mnoha ohledech liší. Rozdílná byla metoda sběru: na středních školách vyplňování dotazníků ve třídách se 100% návratností, na fakultě kombinace individuálního osobního dotazování (které nebylo „náhodné“, jak autorka píše na s. 34, nýbrž zřetelně nahodilé) a CAMI s neznámou návratností. Proto mi vrtá hlavou otázka: proč nebyl i na UPa zvolen stejný postup jako na SŠ? Ještě důležitější je ale podle mě rozdíl středoškolských a vysokoškolských populacích, ze kterých autorka vybírala: zatímco na SŠ bylo zahrnuto široké oborové spektrum zahrnující gymnázium, průmyslovku a obchodní akademii, na VŠ byl vzorek vybírám pouze ze studujících humanitní Filosofické fakulty. Při řadě výzkumů se ukázalo, že studující humanitního zaměření bývají tolerantnější než ostatní, nemohlo to tedy ovlivnit výsledky i v tomto případě?

A závěrečná poznámka: autorka píše, že cílem dotazníkového šetření „bylo potvrzení stanovených hypotéz“. Proč? Podle mého je mnohem zajímavějším cílem zjištění, jestli hypotézy formulované na základě toho, co už víme, obstojí i na základě nově provedeného šetření – ale pokud nejsou potvrzeny, znamená to přece, že se díky šetření dozvídáme něco nového, překvapivého a právě proto možná (pro mě) zajímavějšího. Ale vím, že moje poznámky už hraničí s hnidopišstvím, proto chci na závěr ještě jednou zopakovat, že navzdory těmto poznámkám se autorce podařilo vytvořit skutečně vynikající práci.

									Petr Pabian