Klára Vitvarová: Názory na dívčí a chlapeckou výchovu v česky psaných pedagogických časopisech v 1. pol. 19. století. Bakalářská práce. Univerzita Pardubice, Fakulta filosofická, Pardubice 2009. 75 s., vč. obr. přílohy.

Posudek vedoucí bakalářské práce

Svou bakalářskou práci věnovala Klára Vitvarová dějinám školství v Čechách v období od konce 18. do první poloviny 19. století. Zaměřila se především na komparaci jednotlivých česky psaných pedagogických časopisů (zmínila rovněž německé), v nich pak hledala genderově zakotvené přístupy k výchově dětí – chlapců na jedné a dívek na druhé straně, především dětí z dolních sociálních vrstev, k nimž ostatně směřovaly snahy dobových školských reformátorů především.
Vznikla pečlivá práce založená na široké heuristické základně (tištěné prameny, časopisy věnované učitelstvu, rozsáhlá sekundární literatura překračující obvyklý standard bakalářské práce, internetové zdroje), práce dobře a logicky strukturovaná.
V úvodu své práce nastínila K. Vitvarová její cíl a analyzovala dosavadní stav bádání. V další části se věnovala organizačním proměnám školství od reforem osvícenského absolutismu do doby předbřeznové. Tato část je nezbytně kompilací, nicméně svižnou a přehlednou. 
Přínosem autorky jsou části další, v nichž se zaměřila na analýzu a hodnocení pedagogických časopisů – chronologickým předělem se jí stala osobnost J. L. Zieglera, takže se zdá, že vývoj českých pedagogických časopisů lze dělil na epochu „předzieglerovskou“ a „pozieglerovskou“. Možná by si stejnou pozornost zasloužil Aleš Pařízek… Nicméně analýza Přítele mládeže je skutečně velmi dobrá. 
Poslední kapitola (Shrnutí názorů na výchovu a vzdělávání chlapců a dívek v česky psaných pedagogických časopisech), která dala celému spisu název, je obsáhlá a objevná, třebaže místy hůře přehledná. Přesto se autorka snaží o zobecnění, vlastní závěry, je velmi svědomitá v uvádění vysvětlujících poznámek. 
Práce je bez pravopisných chyb a stylistických pochybení – snad jen jedna drobnost: na s. 41. kde se autorka zabývá jedním z článků kopidlnského děkana Vacka, používá jeho kategorie „vášeň“. Je třeba vědět, že po celé 19. století se tohoto slova používalo k označení emocí jako takových – Vacek tedy konstatuje, že dívky jsou emotivnější něž chlapci. Posun významu by bylo možná vhodné pod čarou vysvětlit. 
Práce Kláry Vitvarové je zdařilá, přínosná a především velmi pečlivá. Doporučuji ji k obhajobě a hodnotím známkou výborně.

V Hradci Králové, 13. května 2009

Prof. PhDr. Milena Lenderová, CSc.