Kateřina Vítová: Historie Šporkovy knihovny v Kuksu (1700 - 2009). Průzkum knižního fondu. Diplomová práce. Ústav historických věd Fakulty filosofické University Pardubice, Pardubice 2010. 160 s., vč. textových a obrazových příloh.

Posudek vedoucí diplomové práce.

Současná odborná i laická pozornost zaměřená na dějiny šlechtických rodů majících inkolát v českých zemích zahrnuje zájem o jejich kulturní a mecenášské aktivity. Díky tomu došlo k oživení badatelských aktivit týkajících se šlechtických fondů, jejich skladby, podoby knihoven a péče, již majitelé knihoven, zahrnutých velmi často do fideikomisu, věnovali knižním vazbám a dalším atributům publikací. To, že František Antonín Špork byl také z  tohoto úhlu postavou výjimečnou, je obecně známo, přesto přináší diplomová práce Kateřiny Vítové řadu nových informací, cenných postřehů a především originálních závěrů.
V úvodu se diplomatka zaměřila na publikace a studie, které byly až dosud věnovány baroku, rodu Šporků, šlechtickým knihovnám obecně a knihovně šporkovské zvláště. Není pochyb o tom, že se autorka se všemi stěžejními pracemi dobře obeznámila. Postrádám zde pouze nejnovější práci Jitky Radimské, která završuje dílčí studie, jež Radimská publikovala časopisecky a které K. Vítová zná. Úplný soupis knihovny Marie Ernestiny z Eggenbergu by totiž nabídl nesporně zajímavou a úplnou komparaci s knihovnou šporkovskou. 
Náčrt členění a konceptu diplomové práce najdeme rovněž v úvodu. Kukskou knihovnu a především tzv. šporkiana, publikace, o jejichž vydání se hrabě zasadil osobě, vnímá autorka v kontextu doby baroka, mentality urozeného barokního člověka a v kontextu vnějšího a dodnes  viditelného výsledku Šporkova úsilí o (sebe)reprezentaci, nádherného areálu v Kuksu. 
První část práce má charakter obratné kompilace. Autorka v ní na základě existující literatury přehledně nastínila život F. A. Šporka, jeho stavební počiny, důraz položila na vznik kukského areálu. Rozhodující místo zde náleží kukské knihovně, jejímu budování, analýze jejího fondu, hraběcí tiskárně v Lysé n. L. a jeho vydavatelské činnosti. Všímá si rovněž překladatelských aktivit obou šporkových dcer, díky kterým se do Čech dostaly spisy francouzských jansenistů a dalších náboženských reformátorů či myslitelů. Stranou pozornosti autorky nezůstávají ani technické detaily dovozu knih do Čech či peripetie Šporkových bojů s jezuity či sporů  královéhradeckou konsistoří. Podrobně se rovněž věnuje osudům knihovny po smrti hraběte. Přináší řadu detailů o knižní vazbě, a to obecně, v době života F. A. Šporka; specielně pak vazbě a výzdobě tisků v jeho knihovně. Zde mohla autorka zúročit kvalitní odborné znalosti nabyté v předchozím bakalářském studiu na Fakultě restaurování. Pro laika může být překvapením, že spíše chudá podoba knižních vazeb a výzdoby rozhodně neodpovídala Šporkově zálibě v nádheře a okázalosti. Autorka vysvětluje, proč tomu tak bylo.
Jádro práce je věnováno rozboru Šporkovy knihovny. K. Vítová vyšla z existujících soupisů šporkián, které (mj. průzkumem internetových katalogů jednotlivých knihoven) rozšířila. Nejprve vysvětluje metodiku, kterou použila (vzor katalogizačního listu se nachází v příloze) a která jí umožnila přehledně shromáždit, vyhodnotit a analyzovat zjištěné skutečnosti. Její zájem platí především specifikám v typologii vazeb a výzdoby 1200 (!) knižních svazků, které se v kukské knihovně nacházejí a vážou se k působení F. A. Šporka. Všechny tyto svazky měla autorka v ruce a tato skutečnost jí umožnila provést souběžně s analýzou fondu také restaurátorský průzkum fyzického stavu knih. Také tento průzkum je přínosem diplomového spisu. Stručné informace o dalších barokních knihovnách v Čechách, které vytěžila z existujících syntéz, jí umožnily základní srovnání úpravy knižních svazků se svazky  kukské knihovny. Stranou pozornosti nezůstala ani jazyková skladba knihovny a geografický původ knih. V této části doplňuje diplomantka text tabulkami, které, vždy odpovídajícím způsobem komentovány, umožňují vyslovit dílčí závěry. 
Práci zakončuje shrnující a zajímavě napsaný závěr a doplňují vhodně zvolené obrazové a textové přílohy. Užitečný je malý slovníček knihařské terminologie; především pak porovnání Backova seznamu šporkián a jejich nově vypracovaného pečlivého seznamu (tabulka a soupis) umožňují ocenit přínos Kateřiny Vítové. 
Pokud jsem četla skutečně pozorně, je práce prosta gramatických chyb. Rovněž její stylistická úroveň je nadprůměrná, autorka se vyjadřuje jasně, přehledně, text přitom zůstává velmi čtivý.  Z drobných formálních nedostatků bych snad jen upozornila na "rozhození" poznámek, které nejsou vždy umístěny na straně, kde se na ně odkazuje.
Diplomová práce Kateřiny Vítové ukazuje, že "šporkovské" téma je nevyčerpatelné. Jistě nebude od věci, rozhodne-li se v dalším výzkumu pokračovat. Práce je mimořádně zdařilým počinem, ráda ji doporučuji k obhajobě a hodnotím známkou výborně.

V Hradci Králové, 11. května 2010

Prof. PhDr. Milena Lenderová, CSc.