Pavlína Láryšová: Pardubická dívčí škola Vesna (1861 – 1949). Bakalářská práce. Filozofická fakulta Univerzity Pardubice. Pardubice 2009, 66s.

Oponentský posudek

Studentka Pavlína Láryšová se ve své bakalářské práci věnovala problematice institucionálního dívčího vzdělávání v Pardubicích druhé poloviny 19. století, které prezentovala na příkladu dívčí školy Vesna. Téma zkoumala v širším kontextu, a proto ve své práci popsala i celkový vývoj dívčího školství a vzdělávání v této době, dějiny brněnské Vesny a nastínila i změny, kterými tehdy procházelo město Pardubice.
Autorka svou práci vytvořila na základě rozsáhlé a kvalitně zpracované heuristiky pramenů. Podrobně zpracovala výroční zprávy a jiné knihy uložené ve fondu Vesna Brno v Moravském zemském archivu, prostudovala fond Východočeské Vesny uložený v SOkA Pardubice. Přínosné je zejména využití dosud neznámých pramenů uložených ve spisovně Střední zdravotní školy Pardubice.
Práce má přehlednou, logicky uspořádanou strukturu a jednotlivé kapitoly jsou tematicky a chronologicky dobře řazené. Úvodní kapitola je však až příliš stručná a bohužel neobsahuje kvalitní shrnutí o dosavadním stavu bádání k tématu, jemuž je práce věnována. Autorka zde sice obšírně popsala literaturu, která se věnovala brněnské Vesně, a literaturu k dějinám Pardubic, ale zcela opominula shrnout odbornou literaturu věnovanou problematice dívčího vzdělávání obecně – a to přesto, že ji ve své práci využívá. Jistě by bylo vhodné uvést alespoň práci Marie Bahenské (M. Bahenská, Počátky emancipace žen v Čechách. Dívčí vzdělávání a ženské spolky v Praze v 19. století, Praha 2003), dílo Marie Mackové (M. Macková, Voršilky v Čechách do roku 1918, Praha 2007), nebo práci Mileny Lenderové (M. Lenderová, K hříchu i k modlitbě. Žena v minulém století, Praha 1999). Také zde postrádám shrnutí odborné literatury zabývající se školstvím – tj. práce J. Šafránka, Z. Veselé a F. Morkese, které autorka pro svou práci také použila a cituje je.
Po úvodní kapitole následuje kapitola, která v širším kontextu pojednává o dívčím vzdělávání od tereziánských reforem do poloviny 20. století. Autorce se zde podařilo obšírně a kvalitně zachytit celou problematiku. Také následující kapitola č. III věnovaná brněnské Vesně je vypracována velmi pečlivě na základně důkladné heuristiky pramenů, což autorce umožnilo podrobněji nastínit problematiku vzniku, existence a fungování vzdělávacích institucí pro dívky ve sledované době. Kapitola č. IV zahrnuje stručný nástin vývoje Pardubic, zdařile jsou zde zachyceny dějiny vzdělávání a dívčího školství ve sledované době. Následující kapitola č. V je již věnována tzv. Východočeské Vesně (pokračovací školou pro dívky v Pardubicích) od jejího vzniku až do roku 1949, kdy tato vzdělávací instituce zanikla.
Ačkoli je struktura práce dobře uspořádaná, rozsah jednotlivých kapitol je dost nevyvážený. Po obecnějších kapitolách věnovaných dívčímu vzdělávání obecně (kap. II), brněnské Vesně (kap. III) a vývoji Pardubic ve sledované době (kap. IV) se autorka teprve na straně 39 dostává v kapitole V k vlastnímu tématu své bakalářské práce – vzdělávací instituci „Východočeská Vesna“, přičemž rozsah této kapitoly je nevelký. Je škoda, že úroveň této jinak kvalitně napsané práce je snižována formálními nedostatky.
Za zmínku jistě stojí, že práce je psaná příjemným čtivým stylem a občasné chyby a překlepy (způsobené někdy spíše zlomyslným počítačem) nemohou zastřít celkový dobrý dojem, který bakalářská práce P. Láryšové vyvolává.
Práci doporučuji k obhajobě a hodnotím známkou výborně.

V Pardubicích 2. 1. 2010