Monika Brychtová: Dívčí škola v Pelhřimově. Bakalářská práce. Ústav historických věd Fakulty Filosofické University Pardubice, Pardubice 2010. 66 s. vč. obr. příloh. 

Posudek vedoucí bakalářské práce

Bakalářská práce Moniky Brychtové se týká minulosti samostatné  dívčí školy v Pelhřimově, která vznikla v roce 1854. Autorka popsala její vznik a vývoj, proměny učitelského sboru, slíbila věnovat se problematice žákyň, školní budovy a institucí, které při dívčí škole vznikly. Tato témata tvoří strukturu práce, která je rozdělena do devíti celků, z nichž první tvoří úvod a poslední závěr. 
Autorka se opírala o existující studie převážně regionálního charakteru, využila rovněž monografií vztahujících se obecně k dějinám školství či dějinám každodennosti; druhém případě nahlédla bohužel jen do skript. V seznamu pramenů uvádí i tři archivní fondy - do jaké míry jich skutečně využila, zůstává záhadou.
V úvodu neřekla v podstatě nic o literatuře, kterou prostudovala, ani nepředstavila - s výjimkou kronik - archivní fondy, z nichž těžila. Chybí informace o užité metodě, nevíme, na jaké otázky hledala autorka odpověď. Struktura práce, kterou zvolila, je logická, ovšem ne vždy se M. Brychtové dařilo udržet se v "mantinelech" jednotlivých kapitol. Úvodní dějiny Pelhřimova jsou důkladné, sahají až do raného středověku, zato informace o meziválečném dění či o vývoji po druhé světové válce, tedy o legislativním kontextu, v kterém dívčí škola působila a pak po stoleté existenci roku 1953 zanikla, zcela chybí.
Faktografických pochybení není málo: škola nemohla v roce 1854 vzniknout jako "obecná", neboť toto označení uzákonila až Hasnerova reforma; nic na tom nemění skutečnost, že se uvedený název může vyskytovat v pramenech a regionální literatuře, s kterou autorka pracovala. To samé platí o názvech dalších institucí: nařízení o vedení kronik nevydalo "ministerstvo duchovních záležitostí", ale "ministerstvo kultu a vyučování", které v roce 1937 neslo název "ministerstvo školství a národní osvěty." Není jasné, co autorka mínila tvrzením, že zákon z roku 1869 "rozšířil i vysokoškolské vzdělání"? Celibát učitelek nezrušil až "malý školský zákon", ale  Národní shromáždění RČS krátce po svém vzniku. Autorka opomněla existenci slavné pražské "vyšší dívčí", Průmyslovou školu dívčí v Praze pak nelze rozhodně pokládat za střední školu atd. 
Povrchní je bohužel i část, která měla být vlastním přínosem práce - čtvrtá až osmá kapitola týkající se pelhřimovské dívčí školy. Jedná se v podstatě jen o výčet skutečností, které autorka čerpala ze školních kronik, navíc zůstává závislá i na jejich jazyce (např. "černá horečka" na s. 20). Zdá se, že jiné položky archivního fondu Dívčí škola nevyužila, což je patrné hlavně v kapitole věnované problematice žactva a v té, která se týká "dobrodinců" školy, kde jsou pouze kusé informace čerpané z existující knižní studie. To skutečně od 70. let 19. století škola už žádné "dobrodince" neměla? A co období první světové války?
Po formální stránce vykazuje práce některé nedostatky takřka proseminárního charakteru. Autorka si libuje v citátech, které užívá zcela arbitrárně. Rovněž vkládání tabulek do textu se má řídit přesnými pravidly - nekomentovaná tabulka nemá žádnou hodnotu (srov. tabulky na s. 32, 38, 40, 41, 42, především pak na s. 53, 54, jejichž vypovídací hodnota je nulová). Závěr práce opět neodpovídá zásadám, jimiž by se redakce závěru kvalifikačního spisu měla řídit. 
V seznamu pramenů a literatury se správně na první místo dávají prameny; zkratka Státního okresního archivu v Pelhřimově je zde chybně uvedena, stejně jako v odkazujících poznámkách. Málo výstižný je název práce, který by měl obsahovat chronologické vymezení.
Styl je místy těžkopádný, úsečný, výroky občas nelogické; co znamená např. tvrzení na s. 24: "Celý vývoj školy a jejích slavností se nesl ve znamení čtyř období"? 
Vím, že Monika Brychtová čelila v průběhu psaní svého bakalářského spisu závažným zdravotním problémům; tyto okolnosti, které jí psaní ztěžovaly, respektuji, práci, která zpracovává originální téma a přináší nové poznatky,  doporučuji k obhajobě, nicméně nemohu ji hodnotit lépe než stupněm dobře.

V Hradci Králové, 27. července 2010

Prof. PhDr. Milena Lenderová, CSc.