Katedra: 		religionistiky 
Akademický rok:	2009/2010

Posudek školitelky k bakalářské práci

Pro:			Renátu Kuntošovou
Studijní program:	Filosofie

Studijní obor:		Religionistika

Název tématu:	Ideologie muslimských extrémistů v Egyptě

Předkládaná práce se s různou mírou úspěchu snaží postihnou kořeny a příčiny vzniku
hnutí, které bývá často neprávem označováno jako fundamentalistické, reformního hnutí Muslimských bratří v Egyptě. Jakkoli se autorce ve druhé části práce (Kapitola 3.: Muslimské bratrstvo, s. 22-72) zdařilo charakterizovat základní rysy a vývoj Muslimských bratří ve 20. a 21. století, práce stojí na ne zcela propracovaných a argumentačně dobře podložených teoretických východiscích. Celá práce rovněž utrpěla tím, že si autorka dostatečně nenastudovala dějiny islámských zemí:
	Ačkoli je na str. 11- 15 pojednáno pouze o cháridžitech a asasínech,  na s. 13 autorka uvádí: „Příkladů jednání, jež by se dnes dala označit za teroristická, lze v historii muslimského světa nalézt nespočet.“ Na základě jakého argumentu je možno hovořit o velkém počtu "teroristických počinů v historii muslimského světa “? 
	I když je na téže straně uvedeno, že „Tyto dvě skupiny (cháridžité a asasíni, pozn. V. P.) své činy ospravedlňovaly na základě islámu a staly se předobrazem pozdějšího terorismu“, v celé práci není vůbec reflektována skutečnost, že asasíni byli ší’ity, a proto pro ně, na rozdíl od sunnitů, sebeobětování znamenalo a mnohdy stále znamená výraz, či důkaz zbožnosti a oddanosti Bohu a ší’itskému islámu. V práci rovněž není zmíněno, že vražda a sebevražda nebývá ší’itskými i sunnitskými právníky jednoznačně schvalována. 
	V kapitole věnované typologii extrémismu (Kapitola 2. 3. 1.: Vymezení pojmu etrémismus, s. 19 -22) autorka nekriticky přejímá různé definice, aniž by se k nim vyjádřila, či se pokusila o jejich analýzu. Na str. 20 je uvedeno: „Extrémismus se objevuje v každé demokratické společnosti. Vystupuje proti převládající většině. Jeho cílem je změnit stávající politický systém.“ Znamená to že v tzv. nedemokratických režimech terorismus nehrozí? Není podle této definice „převládající většina“ elementem, který naopak „terorizuje“ menšinu? Znamená to, že jakýkoli „stávající politický systém v tzv. demokratické společnosti“ můžeme hodnotit jako „dobrý“? Rovněž další definice extrémismu pracují s pojmem „demokracie“ jako s pojmem, který má zřejmý, jasně vymezený obsah. Autorka tento dosti problematický pojem nijak neanalyzuje, ani se neptá po jeho kořenech, a tedy i po uplatnitelnosti hodnot, které s sebou „demokracie“ nese, v muslimské společnosti. ¨
	Dalším termínem, který není dobře uchopen je pojem „ideologie“. Na s. 29 (Kapitola 3. 2.: Islamismus s. 28-31) je uvedeno: (islamismus, pozn., V.P.) „Explicitně chápe sebe sama jako ideologii v evropském smyslu slova, které je cizí jazyku islámské tradice, jíž se islamisté dovolávají.“ Táži se: Jaký je význam termínu „ideologie“ v evropském kontextu a jak tento termín přebírají muslimští etrémisté? 
	Je zřejmé, že dané téma je v rámci bakalářské práce obtížně zpracovatelné, autorce proto nevytýkám fakt, že mnohdy podléhá sugesci jednostranně negativního pohledu na Muslimské bratry (zejm. na s. 30-38), nicméně některé další užité termíny jako džáhilíja a džihád mohly být zpracovány s mnohem větší obezřetností. 
	Zcela chybně je pak učiněné dělení na primární a sekundární zdroje. (viz s. 73-74).
	Přes uvedené výtky velmi oceňuji nemalé úsilí Renáty Kuntošové vyrovnat se s nelehkým a nejednoznačným tématem práce.

Práci doporučuji přijmout k obhajobě.
Doporučené hodnocení: 2-

Praha 9. 5. 2010						Mgr. Viola Pargačová, Ph.D.