Veronika VOSÁTKOVÁ, Dějiny lazaretu v Pohledu za první světové války a nemocniční péče z hlediska zdravotnických institucí, bakalářská práce, Ústav historických věd Fakulty filozofické Univerzity Pardubice, Pardubice 2019.

Veronika Vosátková svou práci zaměřila na téma poskytování zdravotní péče v době první světové války v českých zemích, specificky pak zejména na historii provizorního lazaretu v Pohledu mezi lety 1914-1917. Deskriptivní narativ postupuje od nejobecnějších témat ke konkrétním analýzám primárních historických zdrojů spočívajících v dochovaných účtech jmenovaného lazaretu a drobném souboru korespondence, spojeném s jeho existencí.
	Za zbytečné považuji některé části úvodních pasáží - rekapitulaci příčin první světové války, reflexe vývoje vědeckých objevů ve zdravotnictví a ošetřovatelství a výčet mezinárodních konvencí vztahovaných k péči o raněné ve válečných konfliktech. Autorka zde přebírá již známé informace ze sekundárních zdrojů a co je možná podstatnější, uvádí dané informace bez jakéhokoli vztahu k pozdějšímu výkladu, což je velká škoda. Vůbec bych se nezlobil, začínala-li by práce až stranou 24, kde autorka konečně přistupuje k analýze zdravotnictví v době První světové války. I zde však podává informace ze sekundárních zdrojů. K pramenné analýze se proto dostává až v osmé kapitole (Dějiny lazaretu).
 Veronika Vosátková zde zpřístupňuje analýzu účetních knih lazaretu, a to z hlediska struktury výdajů a konkrétních výčtů předmětů, potřeb, potravin a osobních nákladů, které byly s provozem záložního lazaretu spojeny. Právě v daných pasážích bych velmi uvítal návrat k širokému měřítku narace, které autorka uplatňuje v úvodních kapitolách, což by výrazně posílilo interpretační rovinu analýzy. Z uvedených údajů totiž významně vyplývá, v jakém nadbytku (minimálně z hlediska zásobování potravinami) se provoz lazaretu ocital i v době zásobovacího provizoria roku 1917. Autorka by při spojení mikroanalýzy s historickým kontextem také dokázala přesněji charakterizovat roli lazaretu v rámci péče o nemocné. Z hlediska výdajů totiž tvořila zdravotní péče o pacienty naprosto minimální část nákladů dané instituce, je tedy zřejmé, že zde docházelo pouze k rekonvalescenci, v jejímž rámci mělo být poskytnuto raněným maximálního pohodlí a dostatku.
 Autorce by také jistě neunikly překvapivé souvislosti – ačkoli byla šlechtická provozovatelka lazaretu jednoznačně orientována pro monarchicky, minimálně ve smyslu zemského patriotismu, mezi tiskovinami, jež zajišťovala pro raněné v knihovně byly i např. Národní listy. Navrhuji, aby autorka při obhajobě zodpověděla, z jakého důvodu je výskyt daných periodik v knihovně prorakouské šlechty tak zajímavým fenoménem. Je také škoda, že se autorka při analýze omezila pouze na účetní knihy a korespondenci bývalých pacientů. Z archivní pozůstalosti se přitom dalo vytěžit mnohem více. V práci také není zcela zodpovězeno, do jaké míry provozovala kněžna Khevenhüller-Metsch lazaret jako osoba soukromá, či naopak jako reprezentantka maltézského řádu.
	Formální podobě práce lze vytknout zvláštní přístup k psaní zkrácených citací, jež autorka neukončuje tečkou, nejednotný přístup k psaní horního indexu, zejména pak ovšem četné potíže s dodržováním gramatických pravidel, zejména ve shodě přísudku s podmětem. Práci by jistě prospělo i uvádění základních biogramů k neznámým osobám v poznámkách pod čarou.
	Při zhodnocení práce se dostavují rozpaky. Úvodní pasáže nepřinášejí žádný posun v historiografickém bádání, pasáže věnované analýze primárních zdrojů jsou zase poznamenány nedostatkem snahy o skloubení analýzy pramenů a jejich interpretace prostřednictvím poznatků známých z historiografie. Z výše uvedených příčin práci doporučuji k obhajobě, navrhuji ji však hodnotit známkou velmi dobře mínus.

V Pardubicích 12. 8. 2019  					Vladan Hanulík