Oponentský posudek bakalářské práce 
Adam Zezulka: Lidové zvyky a tradice na Chodsku

Práce podle mého názoru nesplňuje požadavky kladené na bakalářské práce a vzhledem k zásadním výhradám rozvedeným níže navrhuji klasifikaci nevyhověl. Text podle mě odráží zcela nedostatečnou práci s literaturou, metodologie výzkumu a její prezentace v práci neodpovídá požadavkům na úroveň bakalářské práce, a navíc práce odráží nekriticky esencialistický přístup k tématu 
Nekritický esencialismus spojený s nezdůvodněnými generalizacemi se projevuje hned v úvodu: „Pro dnešní Chody je také charakteristický temperament a láska ke kraji“ (s. 9), projevuje se v různých podobách na několika místech práce (s. 12, 33, 43) a naplno propuká v závěru: „Vztah obyvatel Chodska k místu, odkud pocházejí oni a jejich předkové, lze bez obav nazývat přísným patriotismem, vyznávají svoji úctu nejen k přírodním krásám kraje, ale zejména k historii hrdého národa, na které velmi lpí, a ke svému dialektu. Ženy i muži stále oblékají kroje při zvláštních příležitostech, zpívají chodské písně, kdykoli mohou…“ (s. 45) Tomuto esencialismu navíc chybí jakákoliv vazba na vlastní výzkum – v práci není proveden reprezentativní výzkum, který by podobné generalizace mohl ospravedlnit. 
Práce s literaturou je podobně nedostatečná. Nejvýraznější je tento nedostatek ve třetí kapitole, která je evidentně převzatá z literatury, ale na 13 stranách odkazuje pouze třikrát, a to vždy na jednu stále stejnou národopisnou knihu. U bakalářské práce považuji za zcela nepřijatelné, když je kapitola tohoto rozsahu (více než třetina práce!) založena na nekritickém přebírání z jediného zdroje, který navíc není dostatečně citován, což vzbuzuje pochybnosti o způsobu práce s ním (na těchto 13 stranách je celá řada přímých citací bez uvedení jakéhokoliv zdroje). Tím se však nedostatečná práce s literaturou nevyčerpává: v práci není použita ani jedna sociálně antropologická kniha či článek, a  důsledku toho chybí jakákoliv sociálně antropologická reflexe etnicity, identity, tradice a lidovosti. Klíčové pojmy jako „lidové“, „zvyky“, „tradice“, „Chod“ nejsou nikde v práci definovány, a to ani odkazem na jejich obvyklé definice v použité literatuře. Nemluvě o tom, že v práci chybí jakákoliv teoretická diskuse; jediná poznámka obsahující toto slovo navíc prozrazuje naprosté nepochopení místa a role teorie v sociálních vědách: „Cílem této práce bylo ale ukázat, jak se právě teorie (zakotvená v odborné literatuře) liší od současné praxe.“ (s. 45)
Metodologická část práce vykazuje podobně zásadní nedostatky. Ten nejvýraznější se projevuje v autorově soudu, že zatímco „[m]etoda neskrytého pozorování bývá zatížena vysokou mírou subjektivity“ (s. 30), tak „[d]otazníkové šetření…vytváří jistý objektivní rámec obsahu odpovědí“ (s. 39). Nepochopení otázky subjektivity a objektivity v sociálněvědním výzkumu je o to výraznější, že nejdůležitější otázky v použitém dotazníku jsou otevřené. A také respondenti pro dotazníkové šetření nebyli vybíráni náhodně, jak uvádí práce (pokud ano, jaký statistický postup byl zvolen pro zajištění náhodného výběru?), nýbrž nahodile.
Doporučuji proto práci klasifikovat „nevyhověl“ a následněji přepracovat, zejména jejím založením na teoretických diskusích relevantních pro téma práce, využitím sociálně antropologické literatury a přepracováním metodologické části

									Petr Pabian