Kateřina Plasová: Dětství v pevnostním městě během 2. poloviny 19. století ve vzpomínkové literatuře. Bakalářská práce. Katedra literární kultury a slavistiky Fakulty filosofické University Pardubice, Pardubice 2010. 53 s. + 7 s. obr. příloh.

Posudek vedoucí bakalářské práce

Ve své bakalářské práci se Kateřina Plasová zaměřila na hledání podoby dětství stráveného v druhé polovině 19. století v pevnostním Hradci Králové. 
Práce je rozdělena do tří větších částí, z nichž první zasvětila autorka obecně životu v městě v uvedeném období, v druhé se zamýšlí nad dějinami dětství v předminulém století, ve třetí pak nad specifiky dětského věku stráveného mezi pevnostními zdmi, a to od narození do období dospívání.
Odpovídajícím způsobem je zpracován úvod, v němž autorka zdůvodnila výběr tématu, upozornila na zvláštnosti vzpomínkové literatury coby historického pramene; méně se věnovala dosavadnímu zpracování problematiky - k dějinám města existuje mnohem více publikací, než které K. Plasová v úvodu zmiňuje. Výhrady mám k slovníkové formě, pomocí které představila autory pamětí, s nimž pracovala; informace  podávané v této podobě patří do přílohy, nikoli do textové části kvalifikačního spisu.
Kapitolu o hradecké pevnosti pojala autorka důkladně - vysvětlila její vznik a podobu, zamyslela se nad jejími osudy v průběhu druhé poloviny 19. století, kdy bylo zřejmé, že svůj účel neplní, což ostatně dokázala i prusko-rakouská válka, jejímuž odrazu ve městě věnovala autorka rovněž svou pozornost (z pohledu dětí ji analyzovala znovu ve třetí části svého spisu). Na základně prostudované vzpomínkové literatury nastínila rovněž každodenní život obyvatel Hradce Králové. Formálně skončily dějiny královéhradecké pevnosti 18. července 1884, kdy byla zrušena - autorka ale sleduje její osudy až do vypuknutí první světové války, tedy až do závěru "dlouhého" 19. století.  
Pokud první a druhá část mají převážně charakter kompilace, pak vlastním přínosem autorky je část třetí, nazvaná Dětství v pevnosti, která je oprávněně nejrozsáhlejší. Právě zde je ale nejzřejmější jistá slabina práce: ne vždy důsledné vytěžení pramenů a existující literatury a především slabá interpretační složka. Jak k zdravotním poměrům, tak především ke školství v Hradci Králové 19. věku bylo možné (znovu)objevit mnohem více. Chvílemi se zdá, že autorka informacemi vytěženými z pramenů pouze ilustruje obecně známá fakta o dějinách dětství v 19. století (patrné je to např. v první podkapitole této části, ale i jinde); zajímavá a skutečně původní je naproti tomu část týkající se minulosti královéhradecké opatrovny.
Autorka pracovala - v souladu se zadáním práce - s editovanými vzpomínkami (ne vždy bibliografický údaj v seznamu literatury respektuje normu!), které doplnila až na výjimky zběžnou sondou do příslušných fondů ve Státním okresním archivu Hradec Králové. K využití se nabízel Adresář a schematismus král. věnného města Hradce Králové z roku 1911, který by pisatelce pomohl s orientací ve zdravotních a školních poměrech města na přelomu 19. a  20. století.
Vyvstává také otázka, do jaké hloubky uvedené tituly prostudovala, např. do jaké míry mohla využít pamětí V. V. Tomka, narozeného roku 1818, a zda je tento titul v seznamu prostudované literatury oprávněně.
Faktografická či formální opomenutí nejsou příliš častá - např. Chateaubriandovy Mémoires d´outre tombe přesahují napoleonské války (jak je vidět, i informace z obecně respektovaných encyklopedií je třeba někdy ověřit!). Rušivě působí drobná tabulka v poznámce na s. 10: údaje o počtu obyvatel patřily nepochybně do textu.
Málo výstižný je název práce - to, co K. Plasová užila jako titul, mělo být spíše podtitulem spisu. Seznam pramenů a literatury je nelogicky zařazen až za přílohy, které dobře ilustrují text, nicméně není uvedeno, odkud je autorka převzala. 
Ke stylistické a jazykové stránce spisu nemám výhrady.
Téma, které si autorka zvolila, bylo zajímavou výzvou - jistě i proto, že Kateřina Plasová má - jak píše v úvodu - ke krásnému městu Hradci Králové silný osobní vztah. Škoda, že zůstala v půli cesty - z korpusu vzpomínek, s nímž pracovala, šlo vytěžit mnohem více (ostatně i co do počtu stránek je práce na hraně). Přesto lze říci, že její text splňuje nároky kladené na kvalifikační práci tohoto stupně. Práci doporučuji k obhajobě a hodnotím známkou velmi dobře.

V Hradci Králové, 26. července 2010

Prof. PhDr. Milena Lenderová, CSc.