Miloslav ŠIKL, Utváření spotřebitelské sítě a konzumní jednání ve východních Čechách v druhé polovině 20. století, diplomová práce, Ústav historických věd Fakulty filozofické Univerzity Pardubice, Pardubice 2017. (114 stran + 71 stran příloh)

Diplomová práce Miloslava Šikla navazuje na současné trendy soudobých dějin, zohledňující výzkum témat na pomezí kulturních dějin a dějin každodennosti, autor v textu předkládá regionálně specifickou sondu do vývoje utváření spotřebitelské sítě v bývalém Královehradeckém kraji od roku 1948 do počátku 90. let 20. století.
Heuristická báze je vhodně vyrovnaná kombinací výzkumu archivních, tištěných, obrazových i orálně-historických zdrojů. Za pozitivní považuji rovněž rozhodnutí autora, reflektovat dané téma také optikou metodologicky inspirativních tezí Pierra Bourdieu, Maurice Halbwachse a George Lipovetského, což v některých pasážích umožňuje Milanovi Šiklovi přesah, vzhledem k tematickému zaměření textu, mnohdy značně triviální problematiky realizace konzumního jednání do roviny obecnějších postulátů o socialistické společnosti. 
Na některých místech textu bych očekával možná detailnější a z diachronního hlediska systematičtěji uspořádanou analýzu pramenů (mám na mysli zejména rozbor hospodářské činnosti Jednoty, jež se omezuje až na konec 80. let; s. 43 a následující). Pozitivně ale kvituji využití kombinace různých typů heuristických zdrojů. Prostřednictvím orálně-historických pramenů dostávají některé již dostatečně známé teze o konzumní povaze normalizační éry vyznění individuálních narativů historických aktérů, dík čemuž autor může vhodně doplňovat obecnější přehled změn socialistického hospodářství osobními reflexemi narátorů.
Spíše než kritické výhrady proto  zformuluji otázky pro případnou diskuzi u obhajoby. Autor na straně 3 komentuje svůj výběr narátorů jako dostatečně pestrý, aby pak spokojeně konstatoval, že profesní rozmanitost zabezpečí diplomové práci objektivitu. Skutečně lze epistemologický aspekt poznání historických procesů redukovat pouze na zastoupení rozmanitých názorů? Neměl spíše autor na mysli (namísto objektivity), že díky širokému spektru narátorů bude analýza dostatečně reprezentativní?    
	Skutečně bylo v druhé polovině 80. let díky nástupu přestavby zcela bezproblémově možné sehnat v Československu řadová alba západních hudebních interpretů (s. 32)? Nebyly to i v tomto období často právě gramodesky, které byly využívány jako symbolický kapitál díky své nedostupnosti pro osoby s nižší mírou sociálního a ekonomického kapitálu?
Rovněž tvrzení, že bylo populární vyrábět si oděvy doma (s. 32), je na hraně akceptovatelnosti. Daný aktivní přístup žen k ošacování byl dán často právě nutností substituovat nedostupné výrobky západní i domácí provenience. Nebylo by lépe užít v tomto kontextu namísto adjektiva „populární“ přídavné jméno „nezbytné“?
Kladu si rovněž otázku, zda je chápání spotřebních praktik v socialistickém období zpětně konstruováno vlivem televizních inscenací a seriálů, jak konstatuje v poslední kapitole v duchu Maurice Halbwachse Milan Šikl, nebo daná díla spíše z nedostatku invence scénáristů nesklouzávala pouze ke kopírování a zanášení dobových komunálních témat a problémů, tedy reflexe reality a právě proto dnes umožňují narátorům být poměrně reálným médiem pro znovuobnovování vzpomínek na období normalizace. Zkoumal např. autor textu rozdíly v reprezentaci minulých reálií konzumní sféry mezi reprezentanty věkových kohort, které již dané období neprožily? Jedině identické prvky kolektivní paměti by následně potvrdily autorovu tezi, že se normalizační filmová produkce neustále silně podílí na utváření reflexe daného období.
	Za možná příliš nekritické považuji také autorovy teze o profesionální úrovni a vstřícnosti personálu socialistických prodejen (opakuje se na více místech, s výjimkou prodavaček v síti Tuzex). Možná za to mohou subjektivní vzpomínky vedoucího práce, kdy jako dítě vycházel za nákupem do socialistických obchodů a vracel se s odřezky salámů zakomponovanými do naváženého zboží, okraji sýru eidam mezi běžnými plátky, etc, ale domnívám se, že právě nedostatek spotřebního zboží dával personálu prodejen do rukou také neopomenutelný mocenský dispozitiv, díky němuž nemusela být vstřícnost prodeje rozhodně relevantním atributem, dle nějž by prodavačky řídily svou profesní činnost.  
	 Formální stránka práce jednoznačně odpovídá nárokům kladeným na kvalifikační práce, stať je také vhodně doplněna o přepisy narátorských výpovědí, autor tedy jednoznačně přispěl k rozšíření pramenné základny k danému tématu a využil k analýze relevantní interpretační rámce, práci proto doporučuji k obhajobě a navrhuji ji hodnotit známkou výborně.  	

 V Říčkách v Orlických horách 18. 1.2018              	                      Vladan Hanulík