Miloslav Šikl, Strategie konzumního jednání v druhé polovině dvacátého století v Hradci Králové. Bakalářská práce, Ústav historických věd Fakulty filozofické Univerzity Pardubice, Pardubice 2015.

Miloslav Šikl se ve své analýze proměn spotřebního chování obyvatel Hradce Králové v 2. polovině 20. století heuristicky opírá o analýzu regionálního tisku v kombinaci s metodou oral history. Inspirován úvahami Gillese Lipovetského o vývoji konzumního jednání, snaží se komparovat závěry francouzského sociologa a filosofa s konkrétními reáliemi života v socialistickém i ranně kapitalistickém období regionálního vývoje východočeské aglomerace.
Práce je rozvržena do vzájemně vhodně provázaných kapitol, v nichž se počáteční úvahy nad povahou konzumního jednání později přechylují do podoby reflexe konkrétní každodenní praxe. Autor klade důraz především na zachycení vývoje lokální sítě provozoven, s důrazem na prodejny potravin a oděvů, do značné míry tak opomíjí další aspekty spotřebního jednání, jako byly specializované prodejny ovoce a zeleniny, domácích potřeb, spotřebního a elektronického zboží či dopravních prostředků. 
Vlastní závěry shrnuje diplomant především v závěrečné páté kapitole, která představuje analýzu mediální reprezentace spotřebního jednání a osobní reflexe této problematiky sestavené na základě výpovědí narátorů (byť jejich výběr rozhodně nezahrnuje pestrou skupinu odlišných věkových kohort, jak naznačuje autor). Zatímco rozboru článků zveřejňovaných v regionálních periodikách lze vytknout jistou povrchnost, kdy se autor zaměřil spíše na rekapitulaci informací, mnohdy laděných značně komunálně, navíc často reflektuje spíše úroveň služeb, než podobu spotřebního chování, analýza výpovědí narátorů nese znaky pregnantního zachycení dobové atmosféry z pohledu „zdola“, tuto část práce lze společně s rozborem díla Gillese Lipovetského označit za nejpřínosnější část stati.
Naopak kapitola komparující reálie spotřebních strategií v rámci socialistického a kapitalistického režimu klade, domnívám se, více otázek, než nabízí uspokojivě vyargumentovaných odpovědí. S některými závěry lze navíc polemizovat, například konstatováním, že socialistické hospodářství produkovalo někdy záměrně výrobky s předem limitovanou životností (případ magnetofonu, s. 39). Rovněž je otázkou, zda lze v případě socialistické ekonomiky používat Lipovetského terminologii, v případě, že sám autor s jistotou nezpovídá, zda byly oba systémy identické či odlišné a jaké principy je vzájemně diferencovaly.
Nabízí se tedy možnost diskutovat u obhajoby otázky, které v souvislosti s revizí textu vyplývají. Jaké konkrétní společné znaky měl socialistický a kapitalistický konzument? V čem se naopak odlišovali? Lze hovořit o nějaké strukturální změně ve strategii konzumního chování v období normalizace, jak o tom referuje současná literatura? Skutečně nedošlo na počátku 90. let 20. století k zásadní proměně myšlení a jednání, jak tvrdí autor ve shodě se závěry M. Pullmanna? Nebylo konzumní jednání v socialismu spojeno paradoxně mnohem více s možností dosažení sociální prestiže než dnes? (V tomto ohledu se nabízí možnost komparovat sociální kapitál spojený s výkonem povolání prodávajícího v obchodech s nedostatkovým zbožím v socialismu a postavením dnešních prodávajících). Nelze opomenout také dotazy vztahující se k heuristické bázi – z jakého důvodu autor více nepracoval s archivními prameny, které v případě stavebního úřadu v Hradci Králové uvádí jako využité. 
Formální aspekt práce odpovídá nárokům kladeným na kvalifikační práce, byť se autor nevyvaroval občasných stylistických nedopatření v podobě překlepů, zvláštního slovosledu vět vedlejších, nesprávného zarovnání některých odstavců a v jednom případě i vytržení celé pasáže z kontextu stati (s. 28).
Předkládanou práci lze chápat jako první obeznámení se sledovanou problematikou, které díky řadě otázek, jež z textu vyplývají, mohou autorovi dále umožnit hlubší a systematičtější analýzu sledované problematiky, jež je klíčová pro pochopení současné kultury. V tomto ohledu lze s potěšením očekávat budoucí výsledky, stávající práci doporučuji k obhajobě a navrhuji ji hodnotit jako velmi dobrou. 

 V Pardubicích 31.7.2015              				                      Vladan Hanulík