Štěpánka Kastnerová, Performativita a performance v české literatuře 20. století, diplomová práce, Ústav historických věd Fakulty filozofické Univerzity Pardubice, Pardubice 2020. 

Štěpánka Kastnerová v předkládané práci představuje analýzu performance a performativity femininity a maskulinity v českém literárním kontextu 20. století. Přispívá tím k diskuzi o míře závislosti lidského jednání a myšlení na kulturně, v daném případě jazykově, determinovaných performativních aktech. Práce proto pochopitelně vychází z metodologie Judith Butler. Primární zdroje pak představují vybrané texty 8  literárně činných osobností napříč 20. stoletím. Zde se nabízí první otázka – jakým způsobem a proč byly vybrány pro analýzu právě tyto texty? Šlo zde o snahu analyzovat díla, která jsou součástí literárního kánonu, nebo byla klíčovým znakem jejich dobová komerční úspěšnost?
	Autorka následně všechny literární texty podrobuje komparativní analýze a to jednak v ohledu synchronním, zde sleduje, jakým způsobem dochází v textu k performování maskulinity a femininity, navíc komparaci vždy zdvojuje, neboť sleduje daný jev u mužských literárních autorit i u autorek ženských. Štěpánka se snažila i o diachronní analýzu, sledující, nakolik se proměňovaly strategie utváření genderu v průběhu 20. století. 
Pozitivně lze kvitovat pregnantní formulování badatelských otázek (performativita, performance, závislost performance na performativitě), i schopnost vyvozování samostatných interpretačních závěrů, opřených navíc o postuláty zahraničního literárního a genderového bádání. Práce je proto přehledná, dílčí závěry jsou podloženy jasnou argumentací a negativem jsou pouze některé drobné formální nedostatky. 
Štěpánka důsledně neužívá zkrácené citace, horní citační index někdy umísťuje před interpunkci a poněkud nelogicky řadí analýzu knihy Zdeny Salivarové před rozbor Kunderova díla, přičemž Salivarová svůj text psala částečně v reakci na Kunderovo dílo. Zamyslet se lze i nad doplněním názvu celé práce a opravy by vyžádalo také občasné nadužívání interpunkce ve větách rozvitých. Nicméně se formální nedostatky neprojevily v takové míře, že by informativní povaha textu jimi byla znehodnocena.
S nadšením je nutno kvitovat, s jakou brilancí se autorka vyrovnává s myšlenkově komplikovanou teorií performativity, i dalšími myšlenkovými koncepty genderových studií, jež dosud nejsou v rámci české historiografie doceněny. Řada analytických zjištění Štěpánky Kastnerové je inovativní, vedoucího práce nejvíce zaujalo vysvětlení nadčasové působivosti Jirotkova Saturnina. Autorka prokazuje, jak dovedně Jirotka využil rozporu mezi dobovým hegemonickým konceptem maskulinity a naprostou absencí žádoucích maskulinních charakteristik u osobnosti hlavní mužské postavy vypravěče. 
Přesto se zde skýtá i jisté interpretační riziko – autorka využívá závěru genderových analýz, jež byly prováděny v zahraničním kontextu zpravidla v druhé polovině 20. století, k explikaci literárních textů, jež vznikly v kontextu českém, navíc z poloviny v první polovině 20. století. 
S tím souvisí klíčová polemická otázka. Pokud autorka užívá k vysvětlení funkce textu Popelky Biliánové prostřednictvím závěrů výzkumů řečových aktů femininity a maskulinty, jež ve skutečnosti probíhaly v 70. letech 20. století (Lakoff), znamená to, že genderová pefromativita je ve skutečnosti pouze kulturním znakem esenciální povahy genderových (v tomto případě dokonce pohlavních) rolí, nebo je genderová performativita natolik trvalý element kultury, že v rozmezí  sedmi dekád nedošlo k téměř žádným změnám?
Další okruh otázek by se mohl vztahovat k závěrům práce. Kastnerová demonstruje závislost fikčních světů i narativních a stylistických strategií autorů a autorek na performativitě genderu. Nabízí se otázka, z jakého důvodu nikdy nedošlo k překročení binárního světa dichotomií ani v žánru humoristické literatury, která je definována svou subverzivní podstatou? A našlo by se v českém literárním kontextu dílo, které dokázalo kulturní determinaci femininity a maskulinity překročit?
Předložená práce je zajímavým vhledem do světa reprodukce genderu v literárním kontextu. Autorka prokázala schopnost pracovat s primárními i sekundárními zdroji a využívat soudobé analytické koncepty k utváření samostatných závěrů. Štěpánka Kastnerová tedy jednoznačně prokázala schopnost vědecky konstruktivní práce, proto doporučuji její práci k obhajobě a navrhuji ji ocenit stupněm B.

V Pardubicích 27. 8. 2020 				              	Vladan Hanulík