Lucie Zounková, Znásilnění na počátku 20. století v soudním obvodu Krajského soudu v Chrudimi, diplomová práce, Ústav historických věd Fakulty filozofické Univerzity Pardubice, Pardubice 2020. 

Lucie Zounková výzkumem historie znásilnění na počátku 20. století výrazným způsobem obohacuje naše poznatky o vývoji postihování sexuálních deliktů v daném období. Autorka provedla sondu do problematiky, vymezenou prvními dvěma dekádami 20. století a širším regionem Pardubicka, Chrudimska a Orlickoústecka. Primární zdroje pro její analýzy tvoří trestní spisy dochované v archivním fondu Krajského soudu v Chrudimi. Namísto původního předsevzetí, vytvořit ucelený obraz o přístupu ke znásilnění z pohledu soudních protokolů v první půli 20. století, byla nakonec z časových důvodů autorka nucena redukovat heuristické měřítko na časovou výseč 1912-1920. Přesto se však podařilo shromáždit dosud neznámé a po pravdě mnohdy velmi nečekané informace o postihování znásilnění a tedy v jistém smyslu i o kulturní povaze sexuality  v prvních dvou desetiletích 20. století.   
	Po nezbytném úvodu autorka seznamuje čtenáře se základními obrysy legislativního vývoje postihování sexuálních deliktů, zejména znásilnění, od počátků právní kultury až k nedávné současnosti českého právního systému. Klíčové analytické pasáže však tvoří obsah čtvrté a páté kapitoly (dohromady úctyhodných 117 stran), autorka zde opírá narativ o samostatnou interpretaci primárních zdrojů – nejprve prostřednictvím kvalitativní, poté kvantitativní analýzy. Právě dané pasáže zpřístupňují informace o nečekané míře benevolence, s níž byla sexuální agrese posuzována na počátku 20. století a to jak v ohledu výše soudem udělených trestů, tak i z hlediska očividného přehlížení a tolerovaní sexuálního násilí páchaného na ženách z pozice svědků daných činů. Neboť, jak z protokolů vyplývá, docházelo k opakovanému znásilnění či sexuálnímu obtěžování s tichou tolerancí celého okolí velice často, a to i navzdory tomu, že byla agrese často namířena vůči nezletilým ženám, či dokonce malým dívkám.
	Závěry a analýzy Lucie Zounkové jednoznačně obstojí jako dokumentace postihování sexuálních deliktů. Je ale možná škoda, že autorka nepřistoupila k rozšíření interpretačního rámce o genderově zaměřené analýzy, případně mohla využít zdroje i pro interpretační výklad, který by se opíral o metodologii historické antropologie. Právě míra tolerance vůči sexuálnímu násilí na počátku 20. století (a to i v porovnání s raně novověkým kontextem) je kulturním elementem, který se vymyká dnešnímu chápání a bylo by jej nutno detailněji analyzovat za pomoci širší pramenné základny, či pokusu o vhled do motivací k danému jednání. V rozpravě u obhajoby by bylo vhodné položit autorce textu otázku, čím byla daná tolerance působena?
	Z kvantitativní analýzy vyplývá, že trestní postihy sexuálních delikventů Krajského soudu v Chrudimi tvořily v některých kategoriích trestných činů nezanedbatelnou část celkové výše odpovídající trestné činnosti. Čím si autorka vysvětluje, že právě daný region se tak negativně zapsal do trestní statistiky?
	Další otázka, která je spojena s výsledky práce Lucie Zounkové, se týká role postižených a svědků v trestním stíhání. Popis trestných činů je předveden nezřídka prizmatem pachatele, nakolik lze naopak z akt konstruovat i reflexi a emocionální dopad znásilnění na osobu postižených žen? 
Hrála v posuzování a stanovování motivací pachatelů roli i již vznikající sexuologie, nebo byli lékaři přizváni pouze k posouzení fyzického stavu obou stran? A lze případně výsledky bádání i v kontextu zahraničních výzkumů využít k revidování tezí Michela Foucaulta o diskurzivní povaze sexuálního jednání, tedy zkoumat, zda je znásilnění znakem půdové agrese, nebo naopak elementem kulturně konstruovaným? 
To jsou jen některé otázky, které předložená stať vzbuzuje. Je tedy evidentní, že se před námi rozevírá další široké pole bádání. Práce Lucie Zounkové, dostatečně ilustrující možnosti budoucího výzkumu rozsáhlým rozborem pramenů i jejich statistickým shrnutím v ilustrativních přílohách, je v daném ohledu dosud nejucelenější sondou do českých pramenů, která může v budoucnu přispět k rozvoji daného badatelského zaměření. V tom je klíčový přínos předkládaného textu. Doporučuji tedy text k obhajobě a navrhuji jej hodnotit stupněm A.

	   

V Pardubicích 27. 8. 2020 				              	Vladan Hanulík