Iveta MARTIŠOVÁ, Policejní dozor a sledování hostů v lázních Gräfenberg v první polovině 19. století. Bakalářská práce na Ústavu historických věd FF Univerzity Pardubice, Pardubice 2011.

Iveta Martišová svou práci věnuje výzkumu funkce lázeňské policie v organismu lázní Gräfenberg v první polovině 19. století.  Po stručném představení cíle práce a historických reálií vývoje lázní se již zcela věnuje analýze pramenů z fondů  ZA Opava a SOkA Jeseník, v nichž lze vysledovat informace o zřízení a fungování lázeňské policejní inspekce.
S povděkem lze kvitovat zvolené téma, neboť se v rámci českých zemí jedná o teprve druhý odborný počin s daným zaměřením, přičemž zahraniční studie jej zcela opomíjejí. Bakalářská práce tedy přináší dosud zcela neznámé informace o podílu lázeňských policejních inspektorů na chodu lázní, dozoru nad lázeňskými hosty a míry zprostředkování zjištěných informací na vyšší úřední místa.
Za nejpřínosnější pasáže práce lze tedy označit 3. a 4. kapitolu práce, v nichž Iveta Martišová uvádí výčet činností spadajících do sféry působení lázeňského policejního komisariátu i reálný způsob jejich provádění na konkrétních příkladech extrahovaných z pramenů. Velice zajímavé jsou v této souvislosti zejména závěry odkazující na ambivalentnost vnímání role policejního komisaře ze strany návštěvníků lázní. Ten nebyl ztotožňován pouze se svou dozorovací policejní funkcí, ale byl chápán také jako osoba, která vnáší do života lázeňské lokality klid a bezpečí a tedy přispívá k prosperitě návštěvníků i lázní samotných.
Je logické, že se kolegyně Martišová pokusila zakotvit své vývody v disciplinární teorii Michela Foucaulta, zejména v duchu rozvoje disciplinárních strategií moderní společnosti, jež nastiňuje v díle Dohlížet a trestat: kniha o zrodu vězení. V tomto ohledu lze k práci vznést několik výtek, neboť autorka zjevně pochopila distribuci moci prostřednictvím disciplinární strategie vykonávané lázeňským komisařem jako přísně hierarchizovanou techniku, v níž pouze konkrétní akty komisaře mohou vést k zakotvení jeho disciplinačního potenciálu (viz. Podkapitoly 5.1 a 5.2). V tomto bodě odkazuji autorku na známou metaforu panoptikonu, která by jistě vystihla zakotvení role komisaře v infrastruktuře lázní mnohem lépe.
K výše zmíněné výtce lze připojit rovněž upozornění na v některých případech nepřehledné provázání jednotlivých kapitol, které čtenáři znesnadňuje pochopení mnohých autorčiných zajímavých závěrů, ač jsou v textu implicitně obsaženy. A dále také fakt, že v textu není prakticky věnována pozornost vlastním příčinám vzniku lázeňské policejní inspekce v lázních Gräfenberg.
Přesto práci považuji za zajímavý příklad skloubení pramenné analýzy s teoretickým rámcem soudobé historiografie, přinášejícím řadu zajímavých podnětů pro úvahy nad mnohdy zkreslovaným dopadem modernizačního procesu a tedy i disciplinačních technik evropské společnosti (zejména s ohledem na pozitivní dopad instituce policejní inspekce na rozvoj lázní).
Z tohoto důvodu jednoznačně doporučuji práci k obhajobě a doporučuji ji ohodnotit jako výbornou.

Pardubice 30. 4. 2011          				             Vladan Hanulík