Bc. Eliška Waageová: Nakladatelství Kamilla Neumannová. Diplomová práce. Ústav historických věd Fakulty filosofické University Pardubice, Pardubice 2011. 121 s., vč. obr. příloh.
Posudek vedoucí diplomové práce.
Přestože Kamilla Neumannová, první manželka anarchistického a později komunistického básníka S. K. Neumanna, patřila na počátku 20. století k váženým nakladatelům a byla vlastně jednou z mála nakladatelek v dějinách české knižní kultury, její jméno upadlo takřka v zapomnění. Již sama tato skutečnost potvrzuje oprávněnost volby Bc. Waageové, která si osobnost a aktivity paní Neumannové vybrala jako téma své diplomové práce.  Jejím cílem byla rekonstrukce životních osudů Neumannové, činnosti jejího nakladatelství, obsahu a zaměření edic (autorka si povšimla i fenoménu bibliofilie, nikoli „bibliofilismu“, viz s. 22), které vydávalo, a charakteristika lidí kolem nakladatelského domu. Uvedený cíl sledovala autorka v širším kontextu kulturních dějin Čech v na konci 19. a v prvních desetiletích 20. století.
Diplomantka se seznámila s literaturou, která se k tématu vztahuje (proč nejsou ve výčtu editovaných pramenů uvedeny i vzpomínky druhé Neumannovy ženy Boženy Hodačové Byla jsem ženou slavného muže, 1998?); byť je autorčino členění části týkající se pramenů a literatury poněkud neobvyklé (a nesmyslně zařazené až za přílohy!), je zřejmé, že základna, z které vyšla, je dostačující a umožnila jí poradit si dobře jak s prameny vydanými, tak archivními, promyslet strukturu práce, zvolit odpovídající metody (komparativní a zčásti i statistickou) a konečně napsat zajímavou kvalifikační práci. 
Po úvodu, který mohl – vzhledem k žánrově různorodé heuristické základně-  být analytičtější, se autorka věnuje životopisu Neumannové, mnohotvárnému a hektickému dění ve v Olšanské vile na Žižkově, včetně „politických a nočních alotrií“ (s. 12) a počátku nakladatelčině profesní kariéry v časopise Nový kult, odkud vedla přímá cesta ke zřízení vlastního nakladatelství, ke kariéře samostatné, statečné a volnomyšlenkářské podnikatelky, připravené realizovat svůj „sen o krásné knize“ (s. 20 an.). Připomeňme ještě, že do této kapitoly patří rovněž informace o činnosti Neumannové ve sdružení Kmen a krátký historický exkurz zaměřený na ženy-nakladatelky v Čechách od raného novověku. Zde ovšem chybí přesnější časové mezníky, což vede ke chronologické zmatenosti – škoda, neboť autorka zde vynesla na světlo Boží některá zapomenutá ženská jména spojená s nakladatelskou či knihtiskařskou živností.
Další, třetí část, je věnována samotnému nakladatelství K. Neumannové, obsahu jeho činnost (především edici Knihy dobrých autorů) a též ekonomickým a propagačním otázkám, které byla nakladatelka, spolu s Antonínem Boučkem, Fráňou Šrámkem a především Arnoštem Procházkou, který stál šestnáct let po jejím boku, řešit. Podnikatelská činnost paní Neumannové zapadala do ženského emancipačního hnutí, které před první světovou válkou dosáhlo jednoho ze svých vrcholů: Kamilla představuje jeden z prvních prototypů matky věnující se podnikání s nesporným intelektuálním nábojem.
K historii nakladatelství K. Neumannové patří i nástin vývoje jeho literární produkce – nakladatelství se orientovalo především na vydávání překladů, což nebylo dáno svobodným rozhodnutím majitelky, ale skutečností, že nebyla dostatečně kapitálově silná, aby mohla obstát v konkurenci velkých nakladatelských domů lákajících tučnými honoráři slavné domácí autory. Národností „profil“ nakladatelství dokumentuje jedna z podkapitol a (technicky špatně zvládnuté) grafy na s. 63 an. Díla českých autorů vycházela u Neumannové méně, ale – jak E. Waageová dokládá – nikoli v míře zanedbatelné. 
V poslední kapitole si autorka všímá významných spolupracovníků K. Neumannové – Antonína Boučka, Arnošta Procházky, grafiků a výtvarníků, překladatelů.  
Styl E. Waageové je plynulý, čtivý, příjemně působí návaznost mezi jednotlivými kapitolami. Jen občas se vyskytnou stylistické neobratnosti (s. 32, 37, 45 aj.). Ne vždy dokáže autorka udržet plynulost narace – napři v části 2. 1. je poněkud konfúzně líčen vztah paní Kamilly a nové Neumannovy partnerky Boženy, občas dochází k opakování už zmíněných skutečností. Text by občas vyžadoval více odkazujících poznámek – aspoň všude tam, kde končí citát. Objevíme i překlepy, občas gramatické chyby.
Diplomová práce Elišky Waageové patří mezi nejoriginálnější a nejzajímavější diplomové práce, které jsme měla možnost vést. Ráda ji doporučuji k obhajobě, ale bohužel, s ohledem na výše uvedené skutečnosti, ji nemohu klasifikovat lépe než velmi dobře.

V Hradci Králové, 26. května 2011

Prof. PhDr. Milena Lenderová, CSc.