Bc. Markéta Švecová: Ženská témata v korespondenci Sofie Podlipské. Příspěvek k dobovému konstruktu feminity. Diplomová práce. Ústav historických věd Fakulty filosofické University Pardubice, Pardubice 2010. 103 s.+ 7 s. obr. příloh.

Posudek vedoucí diplomové práce

Svou diplomovou práci se Bc. Švecová rozhodla věnovat korespondenci a pedagogickým spisům Sofie Podlipské, chtěla se zamyslet nad jejich významem a možnostmi využití coby historického pramene a analyzovat jejich pomocí "ženská" témata, tzn. témata, která jsou tak či onak tradičně spojována s životními cykly ženy. Řečeno vlastními slovy diplomantky, chtěla "znázornit, jak se nahlíželo na ženskou feminitu (co ta redundance, v jenom odstavci hned dvakrát?) v měšťanské společnosti v druhé polovině 19. století." (s. 1).
Diplomová práce je rozdělena do tří částí. V první se autorka věnovala životu Sofie Podlipské, v druhé analyzovala korespondenci jako literární žánr a historický pramen (bohužel neučinila totéž s pedagogickou literaturou 19. století!), v třetí část pak zasvětila samotným "ženským" tématům a jejich reflexi v písemné pozůstalosti Podlipské. 
V úvodu se omezila na vytyčení tématu práce a výčet (neúplný) jednotlivých položek heuristické báze spisu, která je jinak dostatečně rozsáhlá a různorodá. Škoda, že se autorka opomněla rozepsat o metodách, jichž použila; je zřejmé, že kombinace metody biografické (hlavně v první části spisu), textové analýzy a konceptu gender přinesla vcelku zajímavé výsledky. Také název spisu měl být v úvodu osvětlen.
V první kapitole pracovala autorka s memoáry, korespondencí a krásnou literaturou, ať už z pera Podlipské, její sestry Karoliny Světlé, jejich současnice Elišky Krásnohorské; méně pak s pozůstalostí Jaroslava Vrchlického či Emila Frídy. Třebaže místy je více pozornosti věnováno Světlé (s. 12an.), podařilo se M. Švecové přehledným způsobem zpracovat zajímavý a v mnohém objevný životopis své protagonistky.
V druhé části spisu využila diplomatka existující odborné literatury zabývající se ego- dokumenty coby historickým pramenem. Díky této teoretické výzbroji našla v jinak poměrně známé a rozsáhlé korespondenci Sofie Podlipské, které je zde věnováno nejvíce prostoru, řadu nových skutečností. M. Švecová se zde soustředila na "genderově" neutrální témata (tuto neutralitu se jí ale nedařilo udržet důsledně, s. 44aj.) korespondence, např. na téma rodiny a přátelství.
Vlastním přínosem práce je její třetí část, týkajících se oněch "ženských" témat v korespondenci Podlipské. Autorka zde vyšla nejen z epistolárního žánru, ale také z pedagogických spisů Podlipské, jejichž přehled uvádí na s. 48 - 50. Lze říci, že oba typy pramenů do důsledků vytěžila a podařilo se jí objevit specifický feminismus spisovatelky, který se do značné míry lišil od emancipačních názorů např. její sestry či Elišky Krásnohorské. 
Každá z těchto částí obsahuje dílčí shrnující závěr, závěr na konci pak mohl být důkladnější, jak by si tato práce nesporně zasloužila.
Spis má pečlivý poznámkový aparát, odpovídající pozornost věnovala diplomantka vysvětlujícím poznámkám.
Faktografická pochybení se vyskytují ojediněle: jako první nenapsala životopis B. Němcové Podlipská, ale J. E. Sojka v roce 1862, a to ve sbírce "Naši mužové" (s. 16). Práce Natalie Zemon Davis se netýká ženské korespondence, jak by se z kontextu mohlo zdát (s. 34), Irmu Geisslovou je lépe označit jako "básnířku", než jako "spisovatelku" (s. 46), J. Brdlíková sice zhudebnila několik básní, ale přece jen bych váhala označit ji za "hudební skladatelku". Z formálních nedostatků spisu je třeba zmínit především občasné chyby v interpunkci; nejednotný způsob uvádění literárních děl, překlepy či drobná stylistická pochybení svědčí o chvatu při závěrečné redakci práce. Nejasná je rovněž provázanost textových příloh s obsahem práce.
Je zřejmé, že M. Švecová zvolila koncepci své práce s rozmyslem, že prostudovala velké množství pramenů, především osobních pozůstalostí. Práce je nesporně zdařilá a dokládá, že autorka dokáže s historickými prameny pracovat, že je dokáže zajímavým a tvořivým způsobem interpretovat. Z těchto důvodů práci bez váhání doporučuji k obhajobě a hodnotím známkou (ještě) výborně.

V Hradci Králové, 22. července 2010

Prof. PhDr. Milena Lenderová, CSc.