Kateřina MALÁ, Vliv proměny vlastníka na vývoj lázní Luhačovice na přelomu 19. a 20. století. Ústav historických věd FF UPa, obor Kulturní dějiny, bakalářská práce, 2011.

	Práce Kateřiny Malé je problémovou studií, řešící otázku potenciální proměny strategie rozvoje lázeňské lokality v souvislosti s proměnou majoritního vlastníka lázní Luhačovice. Cílem práce tedy je analýza „tradičního“ šlechtického přístupu k udržování a rozvoje lázní a proměna koncepce vedení a výstavby lázeňské infrastruktury v případě vedení lázní odborníky z řad lékařů, kteří stáli za vznikem akciové společnosti Lázní Luhačovice.
	Po nezbytném úvodu, rekapitulujícím formou syntetického zpracování nečetné dostupné literatury k dějinám lázní Luhačovice a rodu Serényi, se Kateřina Malá věnuje detailní analýze přerodu strategie správy lázní v době změny vlastníka luhačovických lázní, tedy zejména období prvních dvou desetiletí 20. století a stručně rovněž předchozím investicím do lázeňské infrastruktury ze strany Otty, hraběte Serényiho. 
	V daných pasážích se opírá zejména o archivní prameny z fondů MZA v Brně, konkrétně fondu Akciové společnosti lázní luhačovických, Rodinného archivu Serényiů a archivního fondu Rod Serényiů, Luhačovice.
	Z uvedených pramenů Kateřina Malá dokázala vydedukovat některé zajímavé závěry, které zásadním způsobem pozměňují pohled na dějiny lázní Luhačovice. Především se zdá, že dosud zdůrazňovaná role iniciátora proměny charakteru lázní ve prospěch prestižního centra zformovaného českého národa a jeho elit, dr. Františka Veselého, nemusela být tak zásadní, jak ji popisuje soudobá literatura. 
	Naopak, Kateřina Malá zcela jasně dokazuje jistou kontinuitu zájmu o rozvoj lázní ze strany původního majitele, Otty Serényiho, který i po vzniku akciové společnosti zůstával majoritním akcionářem a předsedou její správní rady. Zajímavá je v této souvislosti zejména proměna strategie zmíněného původního vlastníka lázní, připomínám – čelného představitele moravské konzervativní aristokracie, který byl ochoten přistoupit k prodeji části svého majetku pro vidinu potenciálu budoucí expanze lázní a navýšení ekonomického zisku. Z této pozice pak jednoznačně podporoval i nacionalizaci charakteru lázní, která nebyla v rozporu s ekonomizací přístupu k lázeňství jako nového způsobu podnikání. 	 
	Práce má jednoznačně analytický charakter, což vzhledem k nedostupnosti adekvátní odborné literatury lze chápat jako jednoznačně pozitivní volbu. Domnívám se však, že pro postižení přerodu lázní mohlo být využito pestřejší spektrum pramenů. Kolegyně Malá se věnuje spíše legislativním opatřením, souvisejícím se správou lázní a zakládáním akciové společnosti Lázní Luhačovice, méně však již reálným dopadům dané proměny na reflexi lázní ze strany jejich návštěvníků, což byla nepochybně vzhledem k budoucímu rozvoji Luhačovic zásadní proměna. Namísto rekapitulace výčtu nových staveb a renovací stávajících pavilonů tak možná mohla být provedena proměna návštěvnosti lázní, respektive analýza dokumentů, demonstrující kontinuitu, nebo naopak jasný přelom, který z hlediska rozvoje lázní tvořila změna strategie jejich rozvoje v souvislosti s proměnou vlastníka lázní. Otázkou ovšem je, zda jsou k danému tématu dochovány relevantní historické prameny.
	Za zásadnější negativum práce lze tedy považovat pouze zbytečnou rekapitulaci dostupné literatury k lázním v úvodu, kde kolegyně Malá vypočítává jmenovitě všechny dostupné studie a stati (mnohdy i populární) bez jakéhokoli zásadnějšího kritického komentáře k uvedeným pracím, v takovém případě dostatečně poslouží i přehled použité literatury v závěru práce.
	Přes uvedené výtky považuji text práce dostačující pro obhajobu a vzhledem k zdařilé analýze pramenů, přinášející nové závěry, doporučuji práci ohodnotit jako výbornou.

	
V Pardubicích, 30. 4. 2011	    				Vladan Hanulík