Jakub Kovařík: Korespondence Jana Hulakovského. Bakalářská práce. Filozofická fakulta Univerzity Pardubice, Pardubice 2009, 54 s.

Oponentský posudek

Jakub Kovařík se ve své práci věnoval pozapomenuté osobnosti havlíčkobrodkého, resp. německobrodského rodáka, spisovatele a archiváře Jana Hulakovského (1804–1877) a jeho korespondenci.

Ke své práci využil zejména dva životopisné články (PROKEŠ; KOLLMAN – viz seznam literatury předkládané bakalářské práce), odbornou literaturu zabývající se problematikou české společnosti v 19. století (KŘEN; URBAN; ŠTAJF aj. – viz seznam literatury předkládané bak. práce) a archivní prameny (zejména osobní fond Jana Hulakovského uložený ve SOkA Havlíčkův Brod, který obsahuje rozsáhlý soubor osobní, přátelské a profesní korespondence). Tyto materiály ale ve své práci využil poněkud nevyváženě: Kapitoly věnované dětství, mládí a počátkům pracovní činnosti (kapitoly 2 a 3, s. 3–7) jsou založeny téměř výhradně na výše zmiňovaných životopisných článcích, bez využití korespondence, což výrazně snižuje jejich přínos. Analytickou metodu, jíž se v úvodu zavazuje použít, aplikoval na prameny teprve ve 4 kapitole (s. 8–14), kterou již nepostavil jenom na odborné literatuře jako předchozí část práce, ale využil i písemné prameny z pozůstalosti J. Hulakovského, zejména na korespondenci, z níž hojně citoval. V následujících kapitolách opět využívá korespondenci nebo jiné osobní písemnosti z pozůstalosti J. Hulakovského sporadicky: Drobné výjimky lze nalézt na s. 22 (pozn. p. č. 69), 23 (pozn. p. č. 70), 24 (pozn. p. č. 72) – zde se však ve všech případech jedná o citování z téhož dopisu – a dále pak na s. 32 (pozn. p. č. 94), 36 (pozn. p. č. 102 a 105) – zde využívá deník J. Hulakovského – a na s. 38 (pozn. p. č. 113) a 39 (pozn. p. č. 114). Metodicky dobře zpracovaná je kapitola 9 (s. 41–49) věnovaná literární činnosti J. Hulakovského a některým jeho konkrétním spisům, v níž autor bakalářské práce využil vedle odborné literatury jak jeho rukopisné práce, tak i korespondenci.
Celá práce je metodicky nejednotná. Působí dojmem, že byla založena především na údajích z obou životopisných článků a korespondence byla využita pouze pro dokreslení, bez toho, aniž by byla skutečně prostudována a analyzována.

Práce má vcelku logicky uspořádanou strukturu. Kapitoly v chronologickém sledu líčí jednotlivé fáze života archiváře a spisovatele Jana Hulakovského, v závěru je zařazena kapitola věnovaná jeho literární práci. Struktura práce je poněkud narušena včleněním obecně zaměřených kapitol (5. a 7.), v nichž se autor věnuje politickému a společenskému vývoji českých, resp. rakouských zemí v dané době, mezi kapitoly věnované životním osudům Jana Hulakovského. Kapitoly 5 a 7 patří na své místo chronologicky, nikoli však tematicky. V důsledku toho, že autor věnoval určitým tématům více pozornosti, jsou některé kapitoly a podkapitoly rozsáhlejší než jiné. Rozdíly ale nejsou jen kvantitativní, ale bohužel i kvalitativní. Za velice vydařenou považuji 4. kapitolu „Politické názory a článek Slovo včas“ (s. 8–14), dobře zpracovaná je i 6., 8. a 9. kapitola, zatímco 2. a 3. kapitola jsou pouhými kompilacemi.

Za jeden z hlavních přínosů předkládané bakalářské práce je nutno považovat skutečnost, že se autor zabýval osobností, jíž česká historiografie příliš pozornosti nevěnovala a jejíž životopis nebyl dosud monograficky zpracován. Práci však bohužel uškodilo, že v plném rozsahu nevyužil existující prameny – mám zde na mysli zejména korespondenci, které by se práce nazvaná „Korespondence Jana Hulakovského“ měla věnovat především.

Hlavním a bohužel dost zásadním nedostatkem předkládané bakalářské práce je, že zcela nenaplnila cíle, které si autor předsevzal a které v úvodu charakterizoval. Jeho záměr o „zpracování pozůstalosti … Jana Hulakovského“ (s. 1) pomíjím, neboť předpokládám, že jde pouze o nevhodně zvolenou formulaci a autor ve skutečnosti neměl v úmyslu provést archivní zpracování osobního fondu Jana Hulakovského v SOkA Havlíčkův Brod. Za nerealizované cíle předkládané bakalářské práce považuji zejména, že autor pracoval s korespondencí Jana Hulakovského jen v poměrně omezeném rozsahu – nevyužil ji pro celou svou práci a zaměřil se spíše na dopisy adresované kolegům a přátelům, nikoli na soukromou rodinnou korespondenci, která obsahuje řadu cenných údajů o životě Jana Hulakovského v době, kdy studoval a později pracoval v Praze. Přestože autor v úvodu avizuje, že se mj. zaměří na jeho korespondenci s matkou (s. 1), tak ji v první části práce (kap. 2. a 3.) vůbec nevyužívá. Jiné cíle se však autorovi podařilo splnit, za pomoci odborné literatury k tématu zasadil život Jana Hulakovského do dobového sociálního a politického kontextu, zajímavě zhodnotil jeho literární a veřejnou činnost, prostudoval některé jeho zapomenuté odborné práce a popsal jejich osud. Kvalitu práce však snižuje nevhodně zvolený název (resp. nevhodně zpracované téma, které není realizováním názvu?). Předkládaná bakalářská práce tak celkově působí poněkud rozpačitě a to především kvůli tomu, že název, cíle práce charakterizované v úvodu a samotná práce spolu vzájemně příliš nekorespondují. 

Přes uvedené nedostatky práci doporučuji ji k obhajobě a hodnotím známkou velmi dobře. 

V Pardubicích 18. srpna 2009

	Mgr. Jana Stráníková