Posudek oponenta diplomové práce 
Nela Richtrová: Rozvojové aktivity v regionu Tusheti – severovýchodní Gruzie: Revisited
Tato diplomka svou teoretickou částí výrazně přesahuje obvyklou úroveň. Na více než padesáti stranách (kapitoly 1.3 až 2.2) obsahuje nejen shrnutí, ale i analytickou a kritickou diskusi několika desítek české a především mezinárodní literatury k rozvojové problematice. Představen je jak politický rozvojový diskurs, tak sociálněvědní ustavování rozvojových studií a jeho hlavních ‚paradigmat‘, přičemž práce dokáže jak odlišit tyto dvě diskurzivní roviny, tak poukázat na jejich provázanost. Především pak oceňuji kritické představení problematiky rozvojové antropologie a antropologie rozvoje. Tato část práce je skutečně výborná celkovým pojetím i realizací a kromě drobností k ní nemám zásadnější připomínky.
Zpracování vlastního výzkumu (kapitoly 1.2 a 3) je metodologicky zajímavé, ale podle mě řada možností zůstává nevyužita. Například v práci není zdůvodněna volba výzkumných otázek ani kritérií pro analýzu rozvojových projektů – bylo by potřeba vysvětlit, zda jsou ty zvolené jediné možné, případně nejvhodnější (a z jakých důvodů). Samotný popis výsledků terénního výzkumu v kapitole 3 pak není zcela dotažen až na úroveň teoretické diskuse v první a druhé části práce. Tím pádem není zcela zřejmé, jak diskuse o rozvojových paradigmatech nebo o rozvojové/antropologii/rozvoje souvisí s vlastním výzkumem. Protože tato diskuse v práci chybí, rád bych se autorky aspoň pro obhajobu zeptal, co si myslí o mém dojmu, že v terénu dělala rozvojovou antropologii a v diplomce dělá antropologii rozvoje. Každopádně bych v části o vlastním výzkumu uvítal otevřenější reflexi vlastních rolí v terénu (a ostatně i rolí partnera-muže, který je zmíněn v metodologické části, ale pak mizí).
Navzdory těmto výhradám práce nepochybně splňuje i přesahuje všechny požadavky na diplomky, takže ji jednoznačně doporučuju k obhajobě a navrhuji hodnocení výborně.

									Petr Pabian