Bc. Jan Uher: Být součástí jejich světa: vzpomínky žen bratří Čapků. Diplomová práce. Ústav historických věd Fakulty filosofické University Pardubice, Pardubice 2011. 120 s. vč. textových příloh.

Posudek vedoucí diplomové práce
Tématem diplomové práce Bc. Jana Uhra se staly vzpomínkové práce partnerek bratří Čapků, Jarmily Čapkové, rozené Pospíšilové, a Olgy Scheinpflugové. Obě ženy spojoval nejen fakt partnerství mimořádných uměleckých osobností, ale i jejich vlastní umělecké ambice, které v případě J. Čapkové zůstaly nenaplněné. Jejich osudy byly ale odlišné, stejně jako výpovědi o nich. To ale autora (oprávněně) neodradilo od komparace životních postojů a průběhu životních cyklů těchto mimořádných osobností. Metodickým východiskem se mu stala kategorie gender, umožňující jak analýzu samotných ego-dokumentů, tak demytizaci obrazu obou bratří a konečně analýzu výpovědi pramenů o dobových konstruktech feminity (a priori i maskulinity).   
Promyšleně zvolená struktura a rozsáhlý soubor sekundární literatury umožnily autorovi nejen naplnit vytčené cíle, ale i plynulou textaci a logický postup od nastínění metodických přístupů, přes důkladnou analýzu vytěžených ego-dokumentů a onu rekonstrukci životních cyklů partnerek Josefa a Karla Čapka. 
První kapitolu věnuje vysvětlení kategorie gender a možnosti jejího uplatnění v analýze životních cyklů, včetně přechodových rituálů; dále se zabývá obecnými souvislostmi využití memoárů a osobních deníků jako historického pramene; je si vědom jejich subjektivity a subjektivní volby zobrazovaných skutečností. Následují stručné životopisy Olgy Scheinpflugové a Jarmily Čapkové, vytvářející nezbytnou platformu k analýze memoárových textů, která je cílem druhé kapitoly. 
Za velmi zdařilý považuji rozbor kontroverzního Českého románu, vzpomínek O. Scheipflugové s použitím románových prvků, psaných ve třetí osobě, a arbitrárním využitím korespondence K. Čapka a s výraznou dávkou teatrálnosti. Autor se ztotožňuje s negativní kritikou profesora Černého (zde by bylo bývalo vhodné uvést, kde a kdy tato recenze původně vyšla – byl to Kritický měsíčník, jehož vydavatel byl rovněž F. Borový?). Bc. Uher má na paměti, že tyto skutečnosti (v umírněné formě přítomné i v druhém vzpomínkovém textu Scheinpflugové Byla jsem na světě či v posmrtně vydaném souboru Živý jako nikdo z nás) věrohodnost opusů coby prameny zpochybňují. 
Výrazně objektivnější jsou vzpomínkové texty Jarmily Čapkové - nesporně proto, jak autor upozorňuje, že, nalezené v písemné pozůstalosti ženy Josefa Čapka, nebyly většinou určené k zveřejnění. Čapková, vědoma si subjektivity své výpovědi, byla ve svých formulacích střízlivější, navíc teatrálnost jí byla cizí. Autor věnuje oprávněnou pozornost jejímu zajímavému deníku založenému v době osobní krize pisatelky: z tohoto textu, který je ryze intimní výpovědí nepříliš šťastné ženy, vybral pasáže dokládající jak komplikované rodinné vztahy, tak nesporný literární talent pisatelky.
Tématem třetí kapitoly diplomové práce J. Uhra jsou osobní texty obou žen zkoumané jako pramen k jejich životním cyklům. Pečlivá komparace průběhu dětství a především dospívání, vzdělání obou žen, ukazuje opět na nenaplněné ambice Jarmily, vnímající emancipační tužby počátku století prismatem svých vlastních možností omezených rodinným prostředím; Olga vyrůstala v prostředí o něco liberálnějším. Stejně postupuje autor v části věnované seznámení obou žen s jejich poněkud misogynskými životními partnery a přípravě sňatku. Zatímco v případě Josefa a Jarmily probíhalo dvoření a námluvy ještě v duchu 19. století, byl počátek vztahu Karla a Olgy zcela prost svazujících konvencí. Podobně tomu bylo se samotným svatebním dnem a jeho reflexí ve vzpomínkových textech. Závěrečná část této kapitoly se týká rodičovství, resp. mateřství; tam je Jarmila poměrně skoupá na slovo; Olga pak neměla příležitost mateřství reflektovat. „Absence reflexe rodičovství a mateřství má v tomto případě sama o sobě vypovídací hodnotu,“ (s. 107), uzavírá J. Uher.
Po stylistické stránce si autor počíná velmi obratně, text je plynulý, čtivý. Za zmínku stojí rovněž skutečnost, že zvolil originální názvy kapitol a podkapitol; předmětně je zakotvují upřesňující podtitulky.
Jak jednotlivé kapitoly, tak syntetizující závěr dokládají, že autor zvolené téma zvládl, odpověděl na všechny otázky, jak na ony hlavní, vytyčené v úvodu práce, tak na dílčí, jež vyvstávaly během práce s prameny či během textace. Diplomová práce J. Uhra je originální, zajímavá, nabízí nevšední pohled jak na partnerky slavných bratří Čapků, tak na ně samé. Práci ráda doporučuji k obhajobě a hodnotím známkou výborně. 

V Hradci Králové, 15. srpna 2011

Prof. PhDr. Milena Lenderová, CSc.