Kateřina HUKALOVÁ, Esoterické zájmy v životě Leopolda hraběte Thun-Hohenstein (1888-1944). Bakalářská práce, Ústav historických věd FF Univerzita Pardubice, Pardubice 2011.

Kateřina Hukalová zaměřila badatelskou pozornost na hraběte Leopolda Thun-Hohenstein, člena choltické větve známého šlechtického rodu.  Leopold Thun-Hohenstein během svého života dosáhl zbavení svéprávnosti svého otce, 2x se oženil se ženou prostého původu, jak kolegyně Hukalová zdařile vyvozuje, pravděpodobně na protest svému sociálnímu původu, stal se členem NSDAP a celý život se zajímal o z dnešního pohledu do značné míry esoterické disciplíny, jako je přírodní magnetismus, léčitelství za pomocí kyvadla či zemědělskou radiestezii.
Všechny tyto aspekty jeho života jsou zajímavé samy o sobě a jistě by vystačily na zpracování formou samostatné bakalářské práce, Kateřina Hukalová se však rozhodla věnovat pozornost všem tématům najednou. Z toho plyne i charakter využité narativní strategie, která má blíže k syntetickému způsobu zpracování než k analýze. Je otázkou, zda by v případě dosud naprosto neznámé osobnosti nebylo vhodnější zvolit spíše analytickou rovinu zpracování a věnovat se tak pouze dílčím aspektům života Leopolda Thun-Hohenstein. 
Předkládaná práce tak má nejblíže ke klasické biografii. Nutno však říci, že se kolegyně Hukalová s úkolem zpracování životopisu dosud naprosto neznámé osoby vypořádala se ctí. Podařilo se jí vyrovnat chronologickou provázanost struktury práce s logickým členěním do jednotlivých kapitol věnovaných důležitým aspektům života Leopolda Thun-Hohnenstein, jako byl osobní život, reflexe proměny politické situace (vznik republiky, rušení posledních šlechtických výsad, protektorát) či politická angažovanost sledované osobnosti.
Hlavní pozornost Kateřina Hukalová upírá k Leopoldově zájmu  o esoterické (či spíše antroposofické?) disciplíny.  Na tomto poli byl hrabě značně činný, nejen že byl členem řady spolků a aktivně publikoval články o dané tématice, sám se dokonce věnoval léčitelství za pomoci kyvadla a rozděloval terapeutická doporučení širšímu okruhu svých známých i zcela cizím osobám.  O přínosu radiestezie pro společnost byl přesvědčen do té míry, že o prosazení daného přístupu ke světu dokonce korespondoval se samotným Adolfem Hitlerem. V tomto smyslu je nesporně zajímavá také kapitola, věnovaná mystickým aspektům nacistické ideologie. Komparací Thunových názorů s německými neoromantiky přelomu 19. a 20. století zde Kateřina Hukalová dokládá, jak úzká a snadno překročitelná hranice vedla mezi hnutím za návrat k přírodním principům života, árijskou mystikou a radiestézií v pojetí Leopolda Thun-Hohensteina.  
K práci mám pouze 2 zásadnější výtky. První se týká 2. kapitoly – „Historie rodu Thun-Hohenstein“. Ta je do značné míry pouze převzatým a nutno říci nezajímavým výčtem jmen a dat z historie rodu a z hlediska zaměření práce ji považuji za přebytečnou. Druhá se týká opomenutí Leopoldovy brožury „Die Natur der Radiästhesie“. Autorka dokázala tento spis vyhledat ve fondech Národní knihovny ČR, dokonce správně interpretovala autorství, původně mylně přisuzované jinému členu rodu Thun-Hohenstein, přesto však danou práci nevyužila pro další přiblížení názorů Leopolda Thun-Hohenstein v oboru radiestezie. Vzhledem k tomu, že to je jedna z mála autorských studií Leopolda, která je v současnosti bez problémů přístupná, je otázkou, zda nebylo přece jen možno Národní knihovnu navštívit a spis začlenit mezi prameny předkládané práce. Zajímavé a pro obecnější začlenění Leopoldových názorů do dějinného kontextu by nesporně také bylo blíže sledovat vzájemnou souvislost myšlenek Thun-Hohensteina s ideovým pozadím antroposofického hnutí v Německu.	
Přes uvedené výtky považuji práci Kateřiny Hukalové za zdařilý a do značné míry přínosný pokus o zpracování v rámci české soudobé historiografie dosud opomíjeného tématu. Nutno také podotknout, že kolegyně Hukalová dokázala práci vypracovat zcela sama, bez zvláštního přínosu vedoucího práce. Jednoznačně ji tedy doporučuji k obhajobě a navrhuji ohodnotit jako výbornou.   	 

V Pardubicích 4. 5. 2011					Vladan Hanulík